Pre 30 miliona godina,
tropska Afrika je bila prekrivena gustom dzunglom.
Ali vise nije.
Ovde u Istocnoj Africi,
sume su sve samo nisu nestale,
izmenjeni pejzaz predstavlja osnovu
za najvecu pricu o divljini na kontinentu.
I sve to pocinje u sumi.
Simpanze se savrseno prilagodjene zivotu na drvecu.
Oni skoro svu svoju hranu sakupljaju u krosnjama.
Ali ove simpanze zive u Kyambura Gorge u Ugandi,
i ponekada ce se upustiti u neobicnu pustolovinu.
Njihov dom, u ovom uskom delu sume,
je okruzen prostranim, otvorenim savanama...
..kilometri bogatih travnatih ravnica.
Zivot na granici izmedju sume i savana znaci da ce se simpanze
ponekada uputiti u ovo novo uzbudljivo staniste u potrazi za hranom.
Ali oni se ne osecaju bas prijatno na otvorenim pasnjacima,
tako da traganje traje samo par sati pre nego sto se vrate u sumu.
Ali za mnostvo drugih vrsta, ovo novo staniste,
ravnica Istocne Afrike, je postalo osnov za njihovo prezivljavanje.
Ali kako se ovaj deo Afrike izmenio toliko?
Pre 30 miliona godina, kada su dzungle i dalje preovladavale kontinentom,
velike kolicine lave su potiskivale na gore visoravan Istocne Afrike.
Zemljina kora je pukla pod pritiskom,
i stvorila Africku "Veliku Pukotinu".
Veliki vulkani su se pojavili citavom duzinom pukotine,
i podstakli citav niz dogadjaja
koji su izmenili lice pejzaza zauvek.
Ol Doinyo Lengai je i dalje aktivan vulkan.
Njegovo ime na Masai jeziku znaci "Planina Bogova".
Njegova poslednja erupcija je prekrila ravnice veoma gustim pokrivacem pepela.
Pepeo ima znacajan uticaj na okolnu vegetaciju.
On se susi sporije od betona.
On je toliko cvrst da korenje drveca ne moze da prodre kroz njega.
Velike ravnice Istocno Africke Pukotine
su prekrivene drvo-otpornim vulkanskim pepelom...
..i protezu se istocnom stranom od Tanzanije ka severnoj Keniji,
i uz duz krace Zapadne Pukotine do predela doline Ugande.
Uzdizuca dolina u pukotini ne samo da je stvorila visoke vulkane,
vec je i prouzrokovala ovakve planinske vence,
mocni Ruwenzori.
Oni se uzdizu 4,5 kilometara,
i kao sve ostale planine u Pukotini,
one imaju veliki uticaj na lokalne vremenske prilike
a samim tim i na okolnu vegetaciju.
Oblaci i magla se dovlace iz vlaznih dzungli Kongoanskog Basena
koji se nalazi zapadno od Ruwenzorija.
Topao i vlazan vazduh se podize na planine.
I dok se uzdize, on se hladi, i tako vecina vlage pada na okolne padine,
i donosi malo kise na istocne ravnice.
To je jedinstvena kombinacija ogranicene kise i vulkanskog pepela
koja odrzava sume vlaznim.
Ali preostali prostor sada postaje bojno polje.
Dva odlucna nastanjivaca se bore za svoje mesto pod suncem ravnica.
Jedan nadmetac je dosta manji i nenametljiv -
trava...
..njen suparnik je jedino drvo koje se i dalje bori za svoje mesto u savanama...
..Africko bodljikavo drvo - Akacija.
Ono uspeva zato sto njegovo kratko korenje
moze da upije vlagu iz cvrstog pepeljastog zemljista...
..i njegovo malo lisce onemogucava gubitak vode isparavanjem.
Ono uspeva veoma dobro, i moze rasti i do sest metara u vis.
Ali i ono ima parirajuceg protivnika.
Mali listovi akacije su dovoljno hranjivi
da zasite najvisu antilopu na svetu...
..dovoljno visoku da moze da iskoristi delove koje niko drugi ne moze.
Ali krosnja akacije ne trpi samo napade od vrha ka dnu,
vec i od dna ka vrhu.
Gerenuk antilopa ima prilagodjen skelet
koji im omogucava da provedu citav dan na svojim zadnjim nogama.
Ali visina nije jedino resenje za razbijanje akacijine odbrane.
Dik-dik antilopa je jedna od najmanjih Africkih antilopa.
Ona ne moze da dohvati visoke krosnje, i na nizim delovima,
trnje akacije je najvece.
Ali mala glava dik-dik antilope savrseno prolazi izmedju bodlji,
i na taj nacin akacija biva napadnuta iz svih uglova.
Akacija se moze izboriti sam uticajem manjih potrosaca kao sto su ovi,
ali postoji jedan teskas koji ima malo veci zalogaj.
Mladice akacija bivaju prosto unistene
od strane najtezeg biljojeda na svetu
Ali ni odraslo drvece takodje nije sigurno.
Slonova surla je dovoljno osetljiva da probira samo lisce...
..ali i dovoljno snazna da otkida cele grane.
Kombinacija kljova i surle olaksava posao rusenja...
..i telo od tri tone postaje efektni buldozer.
Jedan slon moze sravniti drvo za dan.
A u savanama Velike Pukotine ih u krdima ima preko 150,000...
..i samim tim sa lakocom mogu zbrisati citave suma akacija.
Ciscenje drveca ovih razmera igra vaznu ulogu
u korist akacijinog protivnika, trave.
Trava cini 50% ukupne ishrane slonova, tako da je u njihovom interesu
da ociste drvece i time naprave mesta na kojima bi rasla trava.
Trava, za razliku od drugih biljaka, raste iz svog korena umesto iz stabla.
To im pruza zapanjujuce mogucnosti regeneracije.
To znaci, da ona moze neprestano da se trosi -
i predstavlja konstantan izvor hrane.
Ova neunistiva biljka je preovladala ravnicama Velike Pukotine.
Od nje zavisi veliki broj ralizcitih vrsta
velikih biljojeda.
Ali postoji i negativna strana.
Trava je teska za varenje, i na osnovu toga biljojedi moraju da konzumiraju velike kolicine.
To podrazumeva velike stomake, a za velike stomake je potrebno veliko telo.
Ishrana travom takodje znaci jedenje koje traje i do 16 sati dnevno,
a to ne ostavlja vremena za ostale vazne stvari.
Ovo su kob antilope Ugande,
najrasprostranjenija vrsta antilopa u Zapadnoj Dolini Velike Pukotine.
One nekako pronalaze vreme da se upuste u iznenadjujuce slozen ritual parenja.
Kob antilope imaju posebno mesto za parenje, poznato kao "Lek".
Tu se muzjaci skupljaju kako bi se sepurili,
a na zenkama je da odaberu partnera.
Muzjaci zele da zadrze sto bolju poziciju.
Da bi pobedili, moraju da se bore.
Samo da bi impresionirali dame,
koje su veoma probirljive kada je u pitannju odabir partnera.
Zenke traze muzjaka koji ima najbolju krv -
to je najjaci muzjak, koji drzi najzavidniju poziciju
u sredini "leka".
Zenka odabira svog partnera, a zatim mu dopusta
da proveri njen miris i uveri se da je spremna za parenje.
Zenka je u periodu svakih 20 dana,
ali jednino moze zaceti tokom par sati,
tako da nema mnogo vremena za flertovanje.
Posao obavljen. Razmena gena je obavljena.
Sada zenka moze da uziva jer je stiti njen sampion.
Ali njen izbor je zasnovan na sebicnom razlogu.
Sredina "leka" zapravo predstavlja najsigurnije mesto,
dok veliki broj zauzetih antilopa
neizbezno privlaci lovce.
Odrasli lavovi najbolje love u coporu,
ali ova majka je sama,
tako da je podizanje porodice od tri mladunca, u potpunosti na njoj.
Kobe antilope su brze, i imaju odlican vid,
i njihovo hvatanje tokom dana, je izuzetno komplikovano.
Ali kako se spusta noc, uloge se menjaju u korist lovaca.
Za majku lavicu, lov prestavlja ozbiljnu stavku...
..koju je najlakse sprovesti bez prisustva bucnih mladunaca.
Majka nosi radio odasiljac kako bi naucnici mogli da prate njeno kretanje,
ali je to ne ometa u lovu.
Po mrklom mraku, i bez iole meseceve svetlosti,
i kob antilope i lavovi postaju gotovo slepi.
Oni mogu da namirisu jedni druge ali lavica ne moze da izdvoji metu
ukoliko meta ne nacini neki zvuk.
I dokle god kob antilope imaju strpljenja, one su na sigrunom.
U medjuvremenu, gladni i nestrpljivi mladunci upadaju u nevolju.
Ova tri mladunca mozda izgledaju opasno ali oni su stari tek deset meseci
i nece nauciti da pravilno love dok ne napune dve godine.
One ne predstavljaju nikakvu pretnju ovim bivolima,
ali prilika da se vezba prikradanje se ne sme propustiti.
U medjuvremenu, njihova majka je pronasla nesto.
Ona kopa i jednog metra dubine.
I nakon dosta napora, izvlaci samo mali obrok -
jedva jedan zalogaj.
Ali utoljavanje gladi nocas nije prioritet.
Ovi mladunci bradavicaste svinje su savrsene velicine za vezbanje ubijanja.
Oni izvlaci sest praseta i ostavlja ih mladuncima.
Sto pre mladunci nauce da love,
pre ce moci da pomognu svojoj majci.
Nocno cekanje plena u zasedi je veoma efektivno,
ali to nije jedini nacin da macke uhvate svoj plen.
Gepard je najbrza kopnena zivotinja na planeti,
ali sama brzina bez prikradanja nije dovoljna.
On mora da koristi kamuflazu kako bi se prikrao svojoj meti.
Posto mu je samo trava zaklon, on ne moze da se priblizi dovoljno za sprint,
i zato sto je Africka crvena antilopa jedna od najbrzih antilopa,
on sa ove razdaljine ne bi imao sansi.
Ali mozda se isplati pokusati.
Na njegovu nesrecu, one su sve dobro pripremljene.
Pun sprint pod vrelim suncem je veoma zahtevan poduhvat.
Morace da se malo odmori pre nego sto pokusa ponovo.
Antilope kao ovaj topi koriste visoku travu
da bi sakrile svoje mlade od grabljivica.
Ukoliko budu mirne nece biti pronadjene.
Ali sta se desava ukoliko zelite da budete vidjeni?
Onda visoka trava predstavlja pravi problem.
Ovaj muzjak kosaca je dobro pripremio podijum za zavodjenje zenki.
Ali on prvo mora da privuce njenu paznju.
Oskudno odevene zenke se nalaze na travi.
Kada jedna pridje da se bolje uveri...
...muzjak tada daje sve od sebe.
Veliki pasnjaci u Pukotini se peku pod vrelim Africkim suncem.
Visoka trava moze postati veoma suva,
i to je cini veoma podloznom na jednu od najdnu od najjacih svetskih sila...
..vatru.
Hiljade tona suve trave je sasvim dovoljno da se izazove vatreni pakao.
Ali plamen takodje moze da prouzrokuje veliku gozbu.
Migrirajuce bregunice iskoriscavaju dim
kako bi nahvatale male insekte koji beze od plamena...
...neocekivani dobitak
za pticu koja se nalazi na putovanju dugom 1,6 kilometara od Afrike ka Evropi.
Ovo izgleda kao unistavanje.
Trava je spaljena, isto tako i drvece.
Ali posto trava skladisti svoju energiju u podzemnom korenju,
za samo nekoliko dana ce iz plodnog pepeljastog zemljista izbiti nova mlada trava.
Trava je mozda dovljno jaka da prezivi i najvece pozare...
..ali postoji jedna sila prirode od koje se trava ne moze odbraniti.
Ovo je izuzetno stvorenje,
koje izlazi samo nocu.
Nilski konj ima raspon celjusti pola metra,
koji je stvoren za prozdiranje trave - i do 40 kilograma u jednom zalogaju.
Nervozni biljojed, koji voli samo kratku travu,
koju odkida svojim velikim usnama.
Nilski konj prelazi velike razdaljina od sumraka do svitanja
u potrazi za dobrom ispasom.
Ali ograniceni su u njihovoj potrazi zato sto se moraju vratiti
nazad u vodu pre nego sto svane.
Ali ipak, plitka voda podnosi njihovu veliku tezinu.
Sada se odmaraju, dremaju, i socijalizuju na miru.
Izvor Mzima se nalazi u Istocnom delu Pukotine,
to je izvor vode koja se filtrira kroz lavu Velike Doline, i koji nikada ne presusuje.
Ovo je utociste za malu populaciju nilskih konja,
koji pasu na savani u radijusu od 16 kilometara oko izvora.
Ali sada se okruzenje susrelo sa mrtvom susom.
Posto nema kise, trava je prestala da raste.
Kao i svi nilski konji, i Mzima krdo je vezano za svoj bazen,
i nemoze da krene u potragu za novim pasnjacima.
Uskoro ce ovi konji poceti da jedu sve cega se domognu,
i to ce biti katastrofalno.
Oni prkose suncu u potrazi za hranom, ali uzalud.
Oslabljeni, oni oboljevaju i umiru...
..ali tek nakon sto su opustosili ovu savanu.
Plodno zemljiste je nestalo,
i cak je i korenje trave unisteno.
Ovom delu Velike Doline bice potrebno dosta godina da se oporavi.
Nestasica kise je ucinila da pasnjaci Velike Doline postanu ekstremno suvi...
..ali dovoljno kise uspeva da predje preko planinskih vrhova i odrzi travu u zivotu.
Ali ne vole svi kisu.
Ali Ugandijki kob je srecan jer nece ostati gladan i zedan.
Kada kisni oblaci predju preko planina Zapadne Pukotine,
oni donose eksploziju zivota na ove pasnjake.
Neizbezni vetrovi koji raznose kisu se krecu kruzno
sirom kontinenta.
Rezultujuci vlazni periodi donose velike padavine,
ali ne u isto vreme svuda.
Pojavljivanje ovih izdvojenih kisa, znaci da ce neke zivotinje
morati da prelaze na hiljade kilometara kako bi pronasle svezu travu.
Svake godine, gotovo dva miliona gnuova
prate gromonosne oblake kao neki tragaci za olujama,
krecuci se od Serengetija ka Masai Mari.
A odmah za njima stizu i Tompsonove gazele.
Tompsonove gazele spadaju u manje antilope na savanama Velike Pukotine.
One su zbog svoje velicine veoma ranjive.
Ovi gepardi su cekali na ove gazele mesecima.
Sada imaju sansu da jedu koliko god im je volja.
Svaka macka ima drugaciji pristup lovu,
ali prikradanje je kljucno
ukoliko zele da odrze korak sa hitronogim Tompson gazelama.
Gepard je brzi,
ali gazela je okretnija i izdrzljivija.
Svaka potera traje najvise 300 metara,
ali ovih par sekundi odredjuju sudbinu gazele.
U ravnopravnoj jurnjavi, gepard ima 50/50 sansi da uhvati plen -
sto je najveci procenat od svih velikih Africkih macaka.
Nespretno saplitanje je sasvim dovoljno da se zapecati sudbina gazele.
Ali zivot biljojeda na ovim savanama ima i svoju cenu.
Ali bogatstvo ovih pasnjaka je vredno svih rizika,
a i nagrada je toliko primamljiva da su se cak i majmuni uselili.
Primati uglavnom obitavaju u sumama.
Prebacivanje na otvorene ravnice je bio ogroman korak.
Maslinasti pavijani su jedni od retkih majmuna
koji iskoriscavaju cari zivota u savanama.
Za manje zivotinje na ravnicama, sigurnost lezi u velikom broju.
Zivot u velikoj grupi zahteva dobru organizaciju.
Kako bi se izbegli konstantni sukobi,
pavijani su razvili sofisticiran drustveni poredak.
Redovno timarenje nije samo zbog odrzavanja higijene.
Konstantni kontakti su bitni zbog drustvenog vezivanja.
To je dobar nacin da steknete prijatelje.
Muzjaci su dovoljno jaki da vode racuna sami o sebi,
i da se krecu po volji.
Ali majke i bebe se moraju drzati zajedno.
Malisani su veoma bitni u uspostavljanju poretka.
Ova beba je od koristi zato sto drzi svoju majku na njenom mestu.
Majka mora da sedi i da gleda grubo ponasanje
dominantnije zenke
ukoliko zeli da ostane u bezbednoj grupi.
Njen slab polozaj, znaci da ona nema drugog izbora nego da tolerise tiranina.
Dok nejednakost u zajednici pavijana mozda izgleda pregruba,
ovaj sistem kompleksnih veza i komunikacije
je kljucan za njihov opstanak u savanama.
Kada padne noc,
napustaju ih njihova ostra cula
i oni moraju da se vrate na drvece da bi spavali,
gde su bezbedni od nocnih lovaca.
Ponasanje pavijana nam moze pruziti uvid u to,
sta je potrebno svakom primatu da bi preziveo u savanama.
Nasi predaci primati su verovatno morali da se izbore sa zivljenjem na otvorenim ravnicama na slican nacin.
Ali postoji jos jedan primat u Velikoj Dolini
koji nam moze reci nesto vise o nasoj istoriji.
U Kibala sumama Ugande, simpanze se spremaju za pocinak.
Oni savijaju grane kako bi napravili gnezdo u kom ce provesti noc,
kao sto su verovatno cinili i nasi preci
pre osam miliona godina.
Nasi pra-rodjaci koji su ziveli u Africkim prasumama
su imali podjednako dobro razvijen mozak i spretne ruke kao i danasnje simpanze.
Ali u isto vreme kada se formirala Velika Dolina U Pukotini
i kada su se sume povlacile, nasi preci su se rakodje izselili
iz savana, ostavljajuci za sobom svoje rodjake simpanze.
Simpanze se i dalje nisu prilagodile zivotu u savanama.
Njihova tela su previse povijena da bi mogli da vide preko visoke trave,
i njihove noge nisu stvorene za brzinu
kao sto je to slucaj kod antilopa koje mogu da nadtrce predatore.
Ali kao danasnji ljudi, i nasi preci su nekada hodali uspravno na dve noge,
imali su razvijene ruke koje su koristili da nose orudje, da love i da se brane.
Posto nam se ishrana uglavnom sastojala od mesa, to je znacilo da nam se mozak siri
i da ce nase zajednice biti sve kompleksnije i jace.
Vremenom smo postali gospodari savana.
I zbog naseg ogromnog uspeha kao vrste sve dugujemo ovom mestu -
kolevci covecanstva...
...Velikoj Dolini u Pukotini.
Snimanje simpanzi dok spavaju u sumama Kibale Nacionalnog Parka
je predstavljalo pravi izazov za ekipu.
Oni su morali da se penju na visoko tropsko drvece po mrklom mraku.
Ali prvo su morali da pronadju simpanze,
a to je podrazumevalo kilometre pesacenja kroz dzunglu
pod velikim teretom.
Kada su ih pronasli, morali su da sacekaju da padne mrak,
i da se simpanze smeste u svoja gnezda.
Njihova misija je bila da se popnu na krosnju i da snime simpanze kako spavaju -
sa visine.
Ali to je podrazumevalo penjanje po mraku,
sto je bio pravi test za ekipu.
Simapanze se gnezde svuda na visini od 4 do 40 metara od tla,
i nikada ne spavaju dva puta na istom mestu.
Prvi zadatak je bio pronalazenje drveta pogodnog za penjanje
a da pri tom ne uznemire simpanze.
Kada je pao mrak,
ekipa je koristila pojacivacke objektive kako bi videli krosnju.
Zavrsna rec je pripadala Timm Fogg-u koji je profesionalni penjac.
Nije dobro u opste.
Nema drveca sa kojih bi videli gnezda.
To je stvarno frustrirajuce zato sto su oni...svi su ovde -
ima oko sest, sedam gnezda iznad nas
i nesto na onoj strani,
ali nema visokog drveca sa kojih bi nadgledali,
prema tome, zapeli smo... zapeli smo kod penjanja veceras.
Mislim da cemo danas napraviti samo snimke sa zemlje.
Ne vidim nista, mogu da se popnem ali ne vidim svrhu.
Posto su preko noci ostali na zemlji, postavili su opremu na tlu.
Kamerman Martin Dohrn je izumeo potpuno novu nocnu kameru
koja moze da snima bez ikakvog vestackog svetla.
Nazvana je "mesecina"
i ona koristi pojacivac snimka sto znaci da moze da snimi
jedinstveno ponasanje zivotinja koje nije dostupno ljudskom oku.
Napokon smo dobili snimke uspavanih simpanzi.
Snimak nije bas sjajan,
ali je vredan,
ali ovo je verovatno prvi put
da je neko snimio simpanze dok spavaju u svom gnezdu na drvetu.
Ovo je kao sou "Veliki Brat", samo mnogo interesantnije.
Ali ekipa se nije zadovoljila snimkon sa zemlje.
Ohrabljeni svojim zemaljskim uspehom,
sledece noci je ekipa pratila simpanze
na mnogo boljoj lokaciji za penjanje.
Tamo pozadi je jedno veliko drvo.
Pitam se da li cemo videti odavde.
Veliko drvo posle toga. Ima jedno mnogo vislje drvo iza.
Da, mislim da ima.
Tim usmerava svoj katapult ka granama visoko u krosnji.
Ok. Mislim da sam uspeo.
Simpanze su super osetljive nocu,
i niko ne zna kako ce reagovati ako primete filmsku ekipu iznad.
Dizanje kanapa je samo pocetak procesa penjanja.
Sada moramo da proverimo izdrzljivost kanapa,
a bojim se da ako povucemo...
Obesicemo se nas dvoje o kanap
da vidimo da li ce grana izdrzati,
i ako se polomi,
i nemam pojma, verovatno ce izazvati haos medju simpanzama.
To je...Ali moramo da pokusamo.
Sigurnosti radi, ne mogu da idem gore dok se ne uverim
da su grane dovoljno jake da me izdrze, i to je to.
Zadovoljan sa izdrzljivoscu kanapa,
Tim se uputio ka krosnji drveta ne znajuci sta ga gore ceka.
Ok, pa nije bas poslo sve po planu, posto..Poceo sam da se penjem...
Kanapi su bili dobri zaista, i onda sam poceo da se penjem,
i cim sam dotakao lisce, poceo sam da osecam neki svrab.
I cim sam prosao to lisce, poceo sam da mlataram.
Bio sam prekriven malim mravima koji su bili na misiji.
Izjedali su me zivog.
Pokusao sam da se popnem,
i stigao sam malo vise, ali su me i dalje napadali.
Poceli su da mi ulaze i rukave
i bili su mi oko struka,
a zatim su poceli da ulaze i kod vrata.
Takodje su usli i u kacigu, tako da sam u jednom trenutku
morao da skinem kacigu i da pokusam da ih otresem.
Gadna mala stvorenja.
Nesputani malim stvorenjima, Tim i ekipa su se vratili u dzunglu
nadajuci se uspesnijem penjanju.
Neverovatno je blizu.
Mozda je na sest metara iznad, odmah iza mene.
Drvo na koje idem je u onom pravcu.
To bi trebalo da nam da dobar snimak na njega...njegovo gnezdo.
To nam je meta.
Primetio sam da stojim bas na velikoj gomili slonovskog izmeta.
Mazem nesto protiv insekata.
A onda cu prilepiti svoje rukave
posto zelim da pokusam da sprecim mrave da ulaze.
Dobro opremljen ovog puta, Tim se zaputio da proveri pogled.
Martin se sprema da snima za zemlje,
i profesionalni penjac kamerman Nick Turner
napokon moze da se popne na drvece.
Odmah iza njega, Martin salje dragoceni tovar.
Jedina na svetu HD kamera zvana "mesecina" se nalazi u torbi,
i zato nemojte stajati ispod u slucaju da padne.
Prava je zbrka sa opremom, mislim, znamo gde je sta,
ali sve mora da bude dobro povezano kako nam ne bi ispalo.
Ima kablova, traka, uzadi i karabinera svuda.
Nalazimo se na 15 metara od krosnje
a simpanze se nalaze na od prilike 10 do 12 metara od nas, malo nize.
Ekipa je blizu uspeha.
Ali pre nego sto u opste mogu da snime...
Sta se desava?
..naoruzani rendzer je cuo nesto.
Izgleda da nam se priblizavaju slonovi
i nismo sigurni sta nam je ciniti i kako ce oni reagovati.
Ostavicemo svetla upaljena kako bi slonovi mogli da nas vide
i kako se ne bi uplasili.
Siguran sam da ce pokusati da nas zaobidju...
ali nikad se ne zna.
Slonovi imaju veoma los vid po mraku.
Ukoliko dodju do ekipe, mogu se uplasiti i krenuti u napad.
Mislimo da je to slon.
Trebalo bi da imamo plan B.
Verovatno su samo radoznali a ne opasni, ali...
Nisam ekspert za ponasanje slonova.
Moj plan je da pobegnem iza drveta i da se sakrijem.
Mozda cak...
i da se popnem na njega.
Tamo gore.
Bojim se da je to najbolje resenje.
Verovatno cete biti sigurni tamo gore.
Ne verujem da mogu da sruse stablo
ali pobrinucu se da namestim ovu stvar
da snima pre nego sto odem, tako da...
ne mogu da zamislim kako ce simpanze biti srecne kada spaze slonove
koji tumaraju okolo.
Bez skrovista, ekipa nastavlja posao
i strazar se vraca sa novostima.
Tamo je simpanza.
Simpanza. Jeste li sigurni? Da, naravno.
Simpanze su se poigravale sa ekipom.
I posto je strah od slonova nestao,
napokon su mogli da nastave i da snime simpanze sa visoke krosnje.
Martinova kamera nam prikazuje zrnast crno-beli snimak,
ali nam omogucava da vidimo nocu
i posmatramo divlji svet u njihovim najintimnijim momentima.
Pokazala nam je po prvi put
kako se ovi sjajni majmuni gnezde u krosnjama drveca
i kako je zaista moguce da se udobno prenoci u dzungli.